Ответ:
вот отвiт
Объяснение:
Омар Хайям - це великий письменник персько-таджикської лірики . Його вважають найяскравішою постаттю середньовічної літератури .
Надбанням всесвітньої літератури вірші Омара Хайяма стали пізніше , ніж творчість Рудакі чи Гафіза , але жоден середньовічний східний поет не викликав такого захоплення в наш час , як Хайям . І.Голубєв , сучасний перекладач творчої спадщини Хайяма , так пояснює причину цієї популярності : ,, Хайям ... Універсальний геній такого ж масштабу , як Леонардо да Вінчі . Йому в історії поталанило ще менше . Жодне з його важливих наукових відкриттів не зрозуміли сучасники , тому воно не відіграло ніякої ролі у загальнолюдському прогресі . Збудовану ним найбільшу у світі обсерваторію закрили ще за його життя . Розроблений ним найточніший календар через деякий час замінили традиційним . Написані ним вірші відповідали мисленню зовсім іншої епохи , а тому не були популярними й залишалися завдяки кільком шанувальникам з ,, Погоним ,, смаком , які , на диво , знаходилися в кожному столітті . Творчості Баха довелося чекати визнання 100 років ...Творчості Хайяма - сім з половиною століть ,,.
У його віршах зберігалася філософія наших років , тому для деяких ці вірші (рубаї) стали зараз невичерпним джерелом натхнення .
В романе представлен целый ряд семей, которые, по сути, близки друг другу - в смысле размеренности жизни, подчиненности общим правилам, существовавшим в высших слоях общества того времени. Все ходят на балы, посещают гостиную Анны Павловны Шерер, танцуют, развлекаются, ведут светские беседы. Однако есть одна семья, чье своеобразие нравов и традиций, домашняя атмосфера отличают их от других семей. Ростовы - все - живут не головой, а сердцем. Эта по-настоящему дружная и любящая семья создает явный контраст с прочими представленными в произведении петербургскими и московскими семействами, в которых преобладают фальшь и откровенный цинизм. <span>
</span>
Да Грей стал сильнее за свою субьбу он исполнил свою мечту и мечту Асоль и сделал даже больше
Как-то собрались зайцы под высокой сосной и стали на свою горькую судьбу жаловаться.
А самый старший слушал, слушал, потом вышел вперед и сказал:
- Милые мои братья! Плохо бедным зайцам живется на свете. В кустах зверь зашуршит - зайке страшно; лист слетит с дерева - у зайца душа в пятки уходит. Как завидит кто нашего брата, так и кричит: "Улю-лю его, улю-лю! " Всех мы боимся, а нас и комар не испугается. Пойдем лучше к морю и утопимся с горя. Все равно рано или поздно помирать надо.
Послушались зайцы своего старшего. Побежали к морю топиться. А у моря на лугу паслось большое стадо овец. Увидела одна овца столько зайцев, испугалась, заблеяла и побежала. И все стадо за ней. Бегут овцы, сами не знают куда, сами не знают от кого. Хвостики у них дрожат, копытца стучат.
А за овцами собаки несутся, лают, надрываются. Пастухи кричат, палками машут. Шуму-то, крику!
Смешно стало зайцам. Присели они на задние лапы и давай хохотать. До того смеялись, что губа у них лопнула.
- Нет, не так уж нам, зайцам, плохо на свете! И мы сильны, когда вместе!
<span>И не стали топиться. Только вот с того времени у всех зайцев верхняя губа надвое рассечена. </span>
Ответ:
Ассоль - дівчинка яка все життя мріяла зустріти хлопця, який прийде до неї на пурпурових вітрилах. Вона народилася в Каперні і жила там з матір'ю і батьком, Лонгрен (батько) плавав на кораблі у морі поки Мері (мама) виховувала доньку. Але ще коли Ассоль була маленькою мати померла через застуду. Після того батько покинув морську справу і почав приділяти весь свій вільний час доньці. Батько заробляв тим, що робив маленькі фігурки корабликів і продавав їх в місті. Одного разу Ассоль мусіла піти продати корвблики в місто, але один з них їй дуже сподобався і вона пішла до річки подивитися як кораблик пливе. Фігурка поплила швидше, ніж гадала Ассоль і вона бігла за нею, по дорозі вона побачила одного старого дідуся, який був художником. Він, щоб утішити Ассоль, розповів їй, що коли вона виросте до неї прийде хлопець на кораблі з пурпуровими вітрилами. Багато дітей дражнили дівчинку через те, що вона була мрійницею і вірила в цю казку від дідуся.
Але потім її сплячу в лісі знайшов один хлопчина, капітан, Артур Грей який потім одружився з Ассоль
Раджу тобі прочитати в скороченому варіанті