Я прочитала роман М.Ю Лермонтова "Герой нашего времени" и задалась вопросом: А действительно ли Печорин герой своего общества? Давайте рассмотрим этот вопрос подробнее.
Я отвечаю так: да, Печорин герой своего общества. Герой - собирательный образ, созданный из людских пороков того общества, того времени(хотя, признаюсь, подобные качества часто встречаются и в наше время.) Лермонтов постарался создать образ, в которм были бы собраны характерные черты общества того времени, образ молодого человека, являющегося одним из массы таких "<span>испорченных светом" личностей. В глвном герое многие могут узнать себя против собственной воли, вами того не желая: "</span>
:"Герой Нашего Времени, милостивые государи мои, точно, портрет, но не одного человека: это портрет, составленный из пороков всего нашего поколения, в полном их развитии. Вы мне опять скажете, что человек не может быть так дурен, а я вам скажу, что ежели вы верили возможности существования всех трагических и романтических злодеев, отчего же вы не веруете в действительность Печорина? Если вы любовались вымыслами гораздо более ужасными и уродливыми, отчего же этот характер, даже как вымысел, не находит у вас пощады? Уж не оттого ли, что в нем больше правды, нежели бы вы того желали?.." - вот что пишет по этому поводу автор.
Итак, я пришла к выводу, что Печорин герой своего общества и доказала это в своем сочинении.
Много лет тому назад жил отец с тремя сыновьями.
Это было много лет назад
Іван Рень, чи Ява, як він «вигадав» для себе ще в дитинстві, є яскравішим прикладом омріяного романтика. Незважаючи на свій доволі юний вік, він прагне до слави: щоб говорили про нього «по радіо, як на Перше травня». Та, на жаль чи на потіху, усі його вигадки обертаються проти нього. І чудернацька спроба вирити метро під Васюківкою. І те, що вони разом з другом намагалися піймати «шпигуна». І шкільний театр, і бій биків, який перетворився у спробу зупинити та заспокоїти корову на прізвисько Контрибуція.
Усі ці історії і веселі, і сумні. Та вони призвані розкрити читачеві одну з найважливіших рис Явиної натури – він жадає пізнати світ, пізнати як можна глибше та ширше, а з другого боку – приймати участь у бурливому потоці цього життя.
Зовнішність Яви є лише цьому підтвердженням: руде волосся, неохайна зачіска, вкрите веснянками обличчя. Рудий, мов сонце, та живий, наче стрімке джерело.
Усі його прокази та гідні вчинки (допомога односельчанам під час потопу, сумлінна підготовка до перездачі екзамену з української мови) спричинені протиріччям рис характеру. Справедливість та доброта проти винахідливості та невгомонності. Любов до нових відкриттів проти ледачості в навчанні.
Загалом, Ява виступає для читача позитивним та надзвичайно світлим персонажем. Кожен раз стає все більш цікаво дізнатися, що ж він вигадає далі та як буде виплутуватися із кумедної ситуації, спричиненої юним віком та відсутністю досвіду.
1) Женщины-трудолюбивые, нежные, скромные
2)Потому что настоящая Россия-это деревеньки