Законы Хаммурапи - шестого царя первой вавилонской династии были найдены французской экспедицией в 1901 г. в Сузах . Сейчас хранятся в Луврском музее в Париже .
Законы Хаммурапи высечены на черном базальтовом столбе, который в качестве трофея был увезен эламитами из Вавилонии . Кодекс законов Хаммурапи содержит 282 статьи но на столбе сохранилось 247 статей, 35 статей были выскоблены, очевидно, по приказу эламского царя . Впоследствии недостающие статьи были восстановлены на основе фрагментов дубликатов, найденных в Сузах, в библиотеке ассирийского царя Ашшурбанапала в Ниневии.
Законы Хаммурапи представляют собой результат тщательного обобщения и систематизации разновременных писаных и неписаных правовых норм. Они не содержат исчерпывающего свода таких норм ( отсутствуют, например, нормы устанавливающие наказание за простую кражу, за умышленное убийство, за чародейство и т.п. ), но такая задача, видимо не ставилась. Подобного рода простейшие случаи предполагались общеизвестными и не вызывающими разногласий. Законы Хаммурапи рассматривают лишь те случаи, по поводу которых действующие нормы писаного или обычного права различных областей страны расходились между собой. Впрочем, и нормы, регулирующие “ простейшие “ случаи, текстом законов подразумеваются как существующие: нетрудно даже указать, исходя из внутренней логики построения сборника законов, места в тексте где они могут быть вставлены.
Ответ:
исскуство постройки раличных зданий
Перемоги 1648 року у битві під Жовтими Водами, Корсунем і Пилявцями запалили всенародне повстання українського народу проти адміністрації й шляхти Речі Посполитої та її агентури в Україні. Саме тоді було здійснено облогу Львова й Замостя, визволено з-під влади Речі Посполитої велику територію України.
Царский период (754/753 510/509 до н. э. ) - принятое в исторической
литературе обозначение раннего периода истории Древнего Рима, когда
Римом правили последовательно 7 царей (Ромул, Нума Помпилий, Тулл
Гостилий, Анк Марций, Тарквиний Приск, Сервий Туллий, Тарквиний Гордый)
Последний был изгнан римлянами в 510/509, после чего был установлен республиканский образ правления.
Розділ 1. Загальна характеристика зовнішньої політики Ярослава Мудрого
Період князювання Ярослава Мудрого відзначений новим проривом в історії Київської держави. В епоху правління Ярослава Русь «вийшла на світову арену», як одне з найсильніших держав цього періоду. В області ведення міжнародних справ Ярослав вважав за краще дипломатію війнам. Так, він знаменитий своїми династичними шлюбами з багатьма правителями Європи.Таке становище сприяло підняттю міжнародного авторитету Русі, а також гарантувало військову допомогу у випадку нестабільності, крім усього іншого, це також сприяло отриманню відносній безпеці з боку тих країн, з якими у Русі були «споріднені» зв'язки. Русь підтримувала тісні відносини з Візантією, Німеччиною, Угорщиною, Францією та скандинавськими країнами.Династичні шлюби були представлені таким чином: сам Ярослав був одружений на дочці шведського короля Олафа - Інгігердою, а згодом на Ганні - дочки візантійського імператора. Дочка Ярослава Єлизавета вийшла заміж за норвезького короля Гаральда Суворого. Друга дочка - Анна, через французького короля Генріха Другого. Третя дочка - Анастасія - була дружиноюугорського короля Андрія Першого. Однак те, що Ярослав був чудовим дипломатом, не означало, що він зовсім не вів військових справ. Так, у 1030 - 1031гг. Війська Ярослава і Мстислава відвоювали Червенські міста, які в 1018г.захопив польський король Болеслав Хоробрий Перший.Ярослав уклав союз з польським королем Казимиром Першим, видавши за нього свою сестру Добронігу, і одруживши свого старшого сина Ізяслава з сестрою Казимира. У 1031г. він на відвойованих у Польщі землях на річці Сян, заснував місто Ярослав, що згодом став форпостом Київської держави на Заході. Ярослав також здійснив ряд походів проти естів (1030г) і ятвягів (1038г). При ньому для захисту кордонів від нападу кочівників була побудована нова оборонна лінія вздовж річок Сули, Стугни, Росі і Трубежа. У 1037р. війська русів розгромили печенігів біля Києва, і саме на честь цієї перемоги було закладено (у 1037р) Софійський собор. У 1043г великий князь організував похід під командуванням свого сина Володимира і воєводи Вашати на Візантію. Підводячи підсумки, можна сказати, що зовнішньополітична діяльність Ярослава Мудрого була дуже успішною, і сприяла підняттю міжнародного статусу Київської Русі.