Природна рослинність різнотравно-типчаково-ковилова, на крайньому південному заході – типчаково-ковилова (ковила, типчак, вівсяниця, пирій повзучий, горицвіт весняний, полуниці зелені, шавлія поникла лучна, вероніка весняна, конюшина альпійська і гірська, люцерна тощо) залишилася лише на схилах балок, у перелісках і на деяких ділянках вододілів, де ґрунти мало придатні під ріллю. На вододілах, схилах балок, ярів і річкових долин ростуть чагарники (мигдаль степовий, дереза, шипшина, терен, глід та ін.). Лікарські рослини різноманітні, серед яких всім відомі: подорожник, горобина, полинь, деревій, волошки, ромашка аптечна, мати-й-мачуха та інші.
<span>Культурні рослини – пшениця, соняшник, кукурудза, соя, овочі та фрукти. </span>
<span>Заплавні ліси – у заплавах Дніпра. Основні породи: дуб, в'яз, липа, ясен, берест, клен, вільха, сосна, в підліску – клен татарський, ліщина, бузина, шипшина та інші. </span><span>Рослинний світ.
Тваринний світ
</span>Фауна представлена степовими і деякими лісовими тваринами
<span>(69 видів ссавців, 59 риб, 10 земноводних, 12 видів і підвидів плазунів, 246 видів птахів)
</span>З хижаків тут водяться вовк, лисиця, тхір, куниця лісова та борсук; з комахоїдних – бурозубка звичайна, їжак звичайний. Найчисленніші гризуни: ховрах крапчастий, ховрах сірий, кріт, сліпак, заєць-русак.
<span>Серед птахів – лунь степовий, лунь болотний, кібчик, яструб та ін. (хижі), дрофа, журавель, жайворонок, перепел, куріпка сіра, грак, ворона сіра, ластівка, горобець, шпак; в плавнях Дніпра, озерах, заростях річок і ставків – дикі качки, кулики, курочки водяні, чаплі. </span>
<span>В полезахисних смугах водяться горлиці (дикі голуби). </span>
<span>З плазунів є гадюка степова, вуж, ящірки, жаба зелена та ін. </span>
<span>В річках і озерах – значна кількість риб: лящ, сом, щука, судак тощо. </span>
<span>Акліматизовано козулю, свиню дику, оленя плямистого, фазана.</span>
Воюя с малыми по территории странами немецкая армия, прорывая фронт в одном месте, быстро продвигалась вглубь территории вплоть до противоположной границы страны, не встречая особого сопротивления. Так было с Францией и Польшей.
Эта стратегия одного ошеломляющего удара с последующим постоянным наступлением была положена в концепцию плана войны с СССР. Поэтому войска СССР были атакованы по всей западной границе, чтобы нельзя было перебросить войска на направление главного удара немецких войск.
Сейчас (издалека лет) мы можем говорить в чем военные ошибки немецкого плана - чего они не встречали в Европе.
1. Не было учтено, что окруженные войска будут ожесточенно сражаться и прорываться из окружения. Это оттягивало силы немцев и задерживало их наступление.
2. Не было учтено, что во глубине территории будут постоянно создаваться заградительные линии.
3. Не было учтено, что на оккупированной территории незамедлительно начнут действовать партизанские и диверсионные группы.
3. Не было учтено, что в кратчайшие сроки были эвакуированы заводы и фабрики вглубь территории СССР. Этим удалось сохранить промышленный потенциал страны.
4. Не было учтено, что потенциальные союзники, видя замешательство немцев, не вступят в войну.
Советско-германский фронт стал главным фронтом войны, потому что он был единственным, на котором на протяжении трех лет, велось противостояние фашисткой агрессии. От исхода сражений на этом фронте зависели, в той или иной степени, судьбы всех стран мира.